Onpa näitä sivuja rutosti. Jengi välittää oikeasti.
Jengi suree mua. Mahtavaa. - Tässä on havaintoja sinusta.
Äiti, Shyla sanoi, että Little Ponyt on vauvojen leluja.
Miksi tuo häiritsee? - Hän ei voi nähdä sinua. - Miksei?
Anteeksi. Eivät ne ole tyhmiä. - Hän sanoi "vauvojen leluja".
Et kuuntele minua. - Hän vaikuttaa ilkeältä ja kateelliselta tytöltä.
Kuulostaa ämmältä. - Saanko sanoa hänelle niin?
Stop siihen.
"Nähty viikko sitten lenkillä snautserin kanssa Toulousessa."
Mitä helvettiä...? Olen mä käynyt Toulousessa juustonmaistajaisissa...
Maailman täytyy saada tietää, että mä elän. - Et sinä elä.
Mitä voin tehdä?
Okei, skriivaa siihen: -
"Kun Jeesus läksi luolastaan, -
pyysivät opetuslapset koettaa Hänen haavojaan, ja Hän antoi anteeksi."
"Koettakaa nyt haavojani, tuntekaa tuskani."
Onko ajatus varmasti hyvä?
En saa hyviä ajatuksia vaan loistavia.
Eikö hän vain suutu tästä? - Kyllä. Hän raivostuu.
Sitten vaivaa omatunto. Syyllisyyden- tunteella naiset voitetaan, Terry.
Enkö minä nyt kuitenkin vain tahdo tehdä tyttäreni onnelliseksi?
Kuka on sinun isukkisi?
Onko se minun? - Mitä vain tytölleni.
Katso, mitä isi toi minulle.
Mikä sen nimi on? - Gary kai. - Haluan sanoa sitä Kultakävyksi.
Eikä se sovikin parvekkeelle, Suze?
Eikö sovikin, äiti, eikös joo? - Totta kai.
Täytyy hankkia kauraa. Porkkanoita minulla pitäisi olla.
Hienoa. - Hienoa.
En suostu perhekuvaan, Steve.
Mikset? Olemmehan me yhä perhe.
Taloyhtiössä ei saa olla lemmikkejä. - Elvis, meillä on suunnitelmia.
Mitä suunnitelmia? - Salaisia. Poika tulee huomenna yöksi.
Saanko hakea porkkanoita? - Äiti ei halua perhekuvaa.
Ainahan me otetaan se. - Tiedän, kulta.
Hyvä on, otetaan se typerä kuva. - Kiitos.
Terry, mennään.
Moikka, Gary. - Hei sitten.
Onko sälli ihan pimeä? Tuo on oikea polle, helvetti vie.
Moikka, mä olen Henry.
Hauska tavata, Kuningas Leopold.
Ei, ei taida olla ruohoa, vanhoja kaakeleita vain.
Joo, tästä tulee sun hima. Sori nyt.
Pitäisikö hänet kutsua? - Se hammaslääkärikö?
Kutsutaan häntä nimellä Suzyksi, inhimillisemmin.
Hän tuntuu tiukkapipolta. - Itsekin olit aluksi.
Olin tiukka, en tiukkapipo.
Minusta olisi ystävällistä toivottaa hänet tervetulleeksi naapurina.
Hän vaikuttaa mukavalta.
Menossa aiheuttamaan ahdinkoa, niin fyysisesti kuin taloudellisesti?
Tyhmä vitsi hammaslääkäreistä.
Ilokaasu on kyllä hauskaa. - Typpi- oksiduuli, emmekä juuri käytä sitä.
Ettepä kai niin.
Miten olette kotiutuneet taloon? - Hyvin.
Meillä on pikku juhlat lauantaina. Sinne saa tulla. - Minne?
Meille, juhlimaan. - Ei, en minä... En minä nyt taida.
Kiitos, mutta ei nyt. - Jos mieli muuttuu...
Onpa huolestuttavaa.
Sinulla on seitsemän reikää. Miten vanha olet? - Seitsemän.
Harjaatko hampaasi? Sorbetillako?
Missä äitisi on? - Pyydän hänet tänne vaihtamaan muutaman sanan, rauhassa.
Muutama sananen vain. - Pojalla on seitsemän reikää.
Seitsemän. - Kuulin kyllä. Tuleeko kallis pieti?
Meitä vain huolettaa, mistä reiät ovat, jos hän harjaa päivittäin.
Ehkä niistä tikkareista.
Hän syö yhden sängyssä.
Joka iltako? - Muuten ei tule uni.
On se vain suloinen näky. Tuo pikku nassu ja pikku tikkari.
Älkää yhtään arvostelko.
Tikkareita. Voitko uskoa? Kenestä se on muka hyvä ajatus?
Millaisessa maailmassa luullaan, että se on hyvä ajatus?
Itselläni tosin on poni parvekkeella.
Meneekö vielä? - Osaatko koputtaa?
Koeta edes. Mitä asiaa? - Tsekkaa, onko vastauksia.
Töiden jälkeen. - Älä nyt, mä en halua ventata.
Onnistuuko se tuolla? Ei saamari.
Kutsuiko Adam sut?
Mistä sinä siitä tiedät? - Muistatko tätä?
Kieltäydyin. - Miksi? Hintit pitää parhaat bailut.
Älä puhu hinteistä. - Älä nyt, hintit on upeita.
Ei, kun enää ei sovi puhua "hinteistä". - Perämiehet.
Ne nyt kuitenkin osaa pitää kunnolla hubaa.
Yhdet Malcolm McLarenin bailut kesti 11 päivää.
Eikö siihen jo väsynyt? - Siellä oli iso poreallas täynnä kokkelia.
Mä työnsin jonkun rappusia alas. - Ei valitettavasti vastauksia.
Rouva Carrol tuli. - Typpioksiduulia he hamuavat.
Ketkä? - Hinttarit... Naapurit kakkoskerroksesta.
Sain kutsun juhliin, "naurukaasun" takia.
Bileisiinkö? Hauskaa, saat ystäviä. - Poniasia on saatava järjestykseen.
Mikä poni?
Rouva Carrol, mitäpä teille...?
Istuutukaa.
Ei hätää, noita sattuu yhtä mittaa.
Ian Dury. Tuuppasin Ian Duryn rappusia alas.
Oikeasti - saanko mäkin?
Jätä ne muoveihin vain. Tuo kama on loukkaus juustoa kohtaan.
Sinä tosiaan pidät juustosta.
Mä sain juustomyrkytyksenkin, kun kiskoin Bleu d'Auvergnea. En kadu.
Annas tulta. - En, tuo on epäterveellistä.
Mä olen kuollut. - Tupakka on pahaksi ikenille.
Sanotaan nyt niin, mutta pannaan ensin palamaan ja tsekataan tuo.
Mä muistin, että sain pienenä faijalta röökin.
Hirvittävää. Miksi? - Kai faija yritti saada yhteyttä.
Sivu lataa. Seitsemän vastausta. - Hyvä alku.
"Haista paska, valopää. Angie, Liverpool." - Mitä, häh?
Siis hetkinen... "Tumppaa läpees luudanvarrella." Mikä noilla on?
"Saitti on Henryn faneille, ei psykoille."
Kai mä nyt itsestäni tykkään eniten. - Niin varmasti.
"Olet syvältä. John Doe, LA." - Mistä ihmeen syvältä? Tämä on perseestä.
Verity, mikä nyt? - Kultakäpy puri minua, kun silitin.
Sen nimi on Kuningas Leopold. - Ei näy mitään.
Hyvä kun tuli pintanaarmua. Olisit käyttänyt sen oikeaa nimeä.
7. kysymys: kuka yhdysvaltalaispoliitikko oli yksi -
Nobelin rauhanpalkinnon saajista 1973?
Nixon. - Kissinger? - Oikein. - Kusipää.
Elvis. Oletko valmis miehisiin puuhiin? - Kyllä kai.
No niin.
Miksei mua uskota? Mihin mielikuvitus on hävinnyt?
Netissä on paljon teeskentelijöitä, -
12-vuotiaina poikina esiintyviä partiojohtajia. Anna todisteita.
Todisteita? Selkis.
Skriivaa tämä.
"Sananen iilimadoille, -
nollille ja yksinäisille."
"Naurettavat epäilyksenne ovat kuin heikko tuulenvire, -
joka hukkuu raivokkaan lahjakkuuteni myrskyyn."
"Lapsitähtenne, joilla ylpeilette, ovat pelkkiä näkinkenkiä, -
jotka kasvavat kauniiden kivesteni kupeessa."
"Kohotan nyt sormeni seismiseen paskanhaistatteluun, -
ja atomipommilla, joka on tehty omasta mahtavuudestani, -
räjäytän teidät taivaisiin, -
mikä paskan tahrimille rakkikoirille sopiikin."
"Rakkain terveisin Henry."
Terroristimaista tekstiä. Oletko varma?
Lähetä.
Menen nyt. Älä seuraa minua.
Flindersin vuoristossa laiduntanutta, marmoroitua, 90 päivää riiputettua...
Varmaankin maan paras pihvi.
Hyvä.
No niin...
On hienoa syödä näin kahdestaan.
Kuinka on mennyt? - Hyvin.
Taidat olla aika vihainen äidille. - En oikeastaan.
Te olitte aina jotenkin onnettomia. - En minä ole ollut onneton.
Saanko tekstata? - Et, mehän puhumme nyt.
Jätä oma jälkesi, Elvis.
Jätä - oma - jälkesi.
Enkö kieltänyt seuraamasta? - Et sä mene mihinkään.
Mä halusin sanoa, että sä jäät vähän jalkoihin.
Mitä? Minähän autoin sinua. - Joo, ja mä autan nyt sua.
Loukkaamallako? - Skidit tallovat sut jalkoihinsa.
Ja se sun mies. Tiedätkö sä, mikä se poni on? - Shetlanninponi.
Se on hyökkäys. - Kyllä minä sen tiesin.
Sä hymyilet kuin sä olisit voittanut. - Voitinkin.
Mikä voitto se on, kun äijä jättää parvekkeelle hepan ilman haukkuja?
Poni se on.
Mihin sun kiukku katoaa?
Tuolla se nyt muhii ja kypsyttelee syövänalkua.
Kiitos paljon vain. - Eipä kestä.
En halua huutoa ja sekamelskaa vaan sivistyneen eron.
Ällöttävä ajatus - ja vale, jonka sä olet syöttänyt itsellesi.
Jätän sut nyt sun kasvaimen seuraan.
Edessä on melkoinen päivä. - Minne me mennään?
Ylöspäin.
Sitten menoksi. - Selvä.
Isä!
Isä...
Nyt ei auta hätääntyä.
Tule, Kultakäpy.
Reitti on selvä. - Äkkiä nyt. Ihan rauhassa vain.
Hyvä. - Odota.
Mennään taas.
Entä jos se alkaa vetää minua maassa? - Ei se ala.
Olipa hieno lahja Veritylle. Steve on hyvä isä.
Steve koettaa vain suututtaa minut.
Mikset arvosta hänen tekojaan? - Et ymmärrä, Jonquil.
Ymmärränpäs. Olet ihan kuin äiti. - Enpäs ole.
Näen hänestä unta välillä. Olen itse häkissä ja hamuan häneltä jäätelöä.
Lopulta hän antaa sen, ja kun olen nuollut sitä, kasvoni alkavat sulaa.
Äiti nauraa ja tokaisee: "Se on happoa, senkin ääliö."
En ole yhtään samanlainen.
Voidaanko käydä pehmiksellä? - Tietysti voimme. - Emme voi.
Verity, se jäätelöauton pimputus säikyttää hevoset villeiksi.
Ole hauska äiti. Stevekin on hyvin kosketuksissa sisäiseen lapseensa.
Hän on sisäinen lapsensa. Siinä se pulma on. - Mitä vihaa...
Tulkaa nyt jo.
Tollo on päättänyt laskeutua talon seinää. Kai täältä viideksi päästään.
Kunnossa ollaan, homma hallussa.
Kiitos pojille.
Syty, paskiainen.
Iso koira. - Mikään koira. Hevonen.
Hississä.
Olet hullu, Rocco. Hevonenko muka? - Ei eläimiä taloon.
Sulla on ongelma. - Ei enää luonneanalyysejä, kiitos.
Rocco tietää hummasta.
Se löysi hissistä munkit. - Jonquil harhautti ajatukseni.
Eihän Rocco saa viedä heppaa. - Eikö parvekehevonen ollutkaan muka typerä?
Tsiigaa nyt. Koni kämpässä.
Nerokasta. Säännöillä tehdään vain jengiä onnettomaksi.
Sun tarttee nostaa mellakka.
Mellakka? - Joo.
Rocco, mitä sinulla siinä on? - Hevonpaskaa!
Ruusuilleko? - Ei, talossa on hevonen.
Sehän on sääntöjenvastaista. - Ei eläimiä. Taloyhtiön säännöt!
Pidä jyrkkä kanta, Rocco. - Tarkastan sinun asuntosi.
Hyvä ajatus.
Olen huomannut myös, että kierrätys- tynnyreitä ei palauteta paikoilleen.
Lisäksi pääovea jätetään raolleen ruokaostoksia tuotaessa, -
ja turvallisuus vaarantuu.
Ei nimiä... Rita.
Hän ostaa suuria määriä. - Säännöt ovat sääntöjä, ja sinulla on työsi.
Hienoa, että sain jutella kahden ennen julkista vuodatusta.
Hyvä juttu.
Mahtavaa. - Kiitos. Hiljainen mellakka.
En olisi saanut lähettää rottaa. - Vihasi on täysin ymmärrettävää.
Rotta olisi voinut purra häntä. - Oletin sen olleen kuollut.
Yleensä lähetellään kuolleita. Mistä sait elävän?
Nappasin sen. Hän haukkui minua psykoksi. - Loukkaavaa.
Haluan vain hänen huomionsa.
Sokeus voi iskeä. Onko hän hyvä isä? - Kyllä kai. Heillä on Wii.
Se on tärkeää. Miesystäväni on hyvä isä, eikä exä tajua sitä vieläkään.
Siihenkö mies pyrkii? - Niin mihin?
Että vaimo tajuaa sen ja palaa.
Ei, hän nyt vain rakastaa lapsiaan. Ei, olet ihan väärässä. Aika meni.
Eipäs. - Menipäs.
Mitä sä teet? - Siirrän talvikengät taakse ja kevätkengät etualalle.
Niinpä tietysti. Mun pitääkin muistaa siirtää omani.
Mikset sä mene niihin bailuihin? - Pitää pestä ikkunat.
Sekopää ämmä. Pelkäät uusia kasvoja ja hauskanpitoa. - Enpäs pelkää.
Mitäs kokkaat?
Salakalapataa. - Näyttää hyvältä.
Äiti, Tiffany väittää kaikille, että valehtelen minun ponista -
ja että olen outo, kun te erositte.
Et sinä ole outo, kulta. Tällaisia asioita nyt sattuu.
Ja tiedätkö, mitä sen Alicen jutun kanssa kävi?
Hiljaisuus merkitsee kysymystä.
Jep. - Et tiedä. Et kuuntele koskaan.
Mitä helvettiä? - Olet saanut porttikiellon.
Ei niin voi tehdä, eihän? Tee jotain.
En voi tehdä mitään, säännöt ovat heidän. Sinua ei uskota netissä enää.
Hienoa. Mitäs nyt?
Tsiigailenko vain ikuisesti, kun sä syöt muovijuustoa ja järkkäät kenkiä?
Asuntoja riittää. Kummittele jollekulle kiintoisammalle.
Oli kivaa. - Moikka, isä.
Elvis. Tuota...
Haluan antaa sinulle vähän rahaa. - Okei.
Kun äiti kysyy, kuinka päivä meni, niin sinulla oli mahtavaa.
Mahtavaa? - Mahtavaa.
Onko kaikki hyvin? Anna anteeksi.
Ei se mitään. - Kylläpäs. Olisi pitänyt kuunnella paremmin.
Sinun ja isän pitää palata yhteen. - Emme me valitettavasti palaa.
Moi. - Mitenkäs isän kanssa sujui?
Oli mahtavaa. - Mahtavaa?
Hyvää yötä. - Öitä.
Sepä mainiota.
En tiedä, kelle hän tähtäilee, mutta Englannilla on piukat paikat.
Onko hyvä matsi, gubbe?
Kumpi on voitolla?
Jokin sussa hämää, mutta mä vain en keksi mikä.
Näytät kyllä siltä, ettet sä tätä maailmaa enää pitkään ihmettele.
Jospa nähdään sitten toisella puolella.
Se syö ne, se syö ne! - Ei hätää.
Kuka on jättänyt parvekkeenoven auki?
Rita, mikä on hätänä? - Hänen sydämensä.
Voinko auttaa jotenkin?
En mä tarkoittanut. En mä tiennyt ukon kehnosta pumpusta.
Mitä sitten teit? - Itsehän sä käskit kummitella, -
ja tässä ollaan. Jengille käy huonosti.
Mä olen Henry Mallet. Keitä helvetissä te olette?
Onhan suklaasta munia.
Etkö sä ole huomaavinasi?
Täytyy sun puhua mulle.
Hei, Steve. Niin vastasinkin. Sinulla ja Elviksellä oli kuulemma kivaa.
Meillä oli mahtavaa. - Niin hänkin sanoi. Teit hienosti.
Hän on poikani ja minulle rakas.
Haluan vain pitää huolen perheestäni.
Kiitos kuvaan suostumisesta.
Se on tärkeä asia äidille. Olet reilu. - Soittelen myöhemmin.
Sanoinhan, olen nero.
Minun syöttöni. Mikä tilanne? - 2 - 8. Onko Suzy kunnossa?
9 - 2. - Mitä sinä teet? En ollut valmis.
Pitää seurata peliä tai alkaa nostella.
Kivaa heillä oli, kalliokiipeilyä kai. - Ette silti sovi toisillenne.
Niin mitä? - Olitte onnettomia. Teidän on aika löytää onnenne.
Onpa ääni muuttunut kellossa. - Eipäs ole.
Olit toimittaa minut laitokseen.
Olet nyt onnellisempi, niin kai se pitää sallia.
Äidin hylkäyksen aiheuttamat piilevät ongelmani ehkä...
Saivat aikaan täyden piittaamattomuutesi?
Näen, että olette ihan eri paria. - Välillä kaipaan perheen yhteyttä.
Sinun on oltava yksin paras ystäväsi. - Tarvitsisinko parhaan ystävän?
Enkö minä ole paras ystäväsi? - Öh, olet.
Sanopa muuta. On ahtaat tilat, piruparka.
Sun pitäisi kirmata vapaana.
Voihan sitä kysäistä, mutta meillä on ollut sukset vähän ristissä.
Ai säkö olet kusessa? Mä olen voinut tappaa yhden tyypin.
Hänen sydämensä on reistannut aina.
Mikä sitten tarkalleen tuli? - Sydänveritulppa kaiketi.
Voin jututtaa lääkäreitä. - Kaikki se kiihkeys ja rakkaus...
Hän on jalo ja lempeä mies.
Selviän näet hankalasta ammattislangista.
Nuorena tyttönä sitä toivoo saavansa jonkun erityisen, kuin myös saakin.
Sen onnen kätkee kuin salaisuuden.
Ei siitä huutele, ettei muille tule paha mieli omasta elämänkumppanista.
Mitä minä teen, kun hän lähtee?
Hän tointuu varmasti. - Ei tässä tahdo jäädä yksikseen.
Eipä niin.
Hän taisi nähdä illalla Kuoleman.
Tätäkö olet vailla? Bravo! Vielä!
Olisit viskannut sun pikkaritkin. Mulla on kyllä surutyö kesken.
Itseäsikö sinä suret? - Mun ahdinkoa, nääs.
Pärjääkö ukko? - Jää henkiin, sinusta huolimatta.
En halua, että se delaa. Ei tätä toivo kellekään. - Älä aina jaksa.
Selvä, rouva Eläväinen. Vaikka puolikuolleena täällä pyöritkin.
Ai koska hallitsen mielihaluni? - Ei, vaan sen takia, -
että sä et osaa tuntea. Sä et antaudu millekään.
Alkaa säälittää se sun siipan piruparka.
On jääprinsessavaimo, kaikki rullaa, -
ja sitten pam - teikä häippäisee. Piruparalla ei ollut mahkuakaan.
Minä...
On minulla paljon tunteita. Et sinä tiedä. Olen...
Minun pitää elää tämän kanssa, -
ja sinä vain odotat minulta... kaikkea!
Olet varsinainen...
Painu sinä helvettiin, herra Henry Rokkitähti.
Haista sinä vain... pitkä vee!
Älä sinä naura minulle, senkin kuollut... kusipää.
"Kuollut kusipää"? Loistavaa.
Tuo se oli loistavaa. Ja oli jo aikakin, helvetti.
Anteeksi mitä? - Mun jopa melkein teki hetken mieli sua.
Painu hiiteen. - Usko, Suzy-kulta, -
että tarjottaessa mä ottaisin kyllä lipun helvettiin.
Siellä olisi varmaan frendejäkin, mutta jostain syystä mä kykin täällä.
Useimmilla ihmisillä on samanlainen olo.
Minkälainen?
Useimmat ihmettelevät jumiutumistaan.
Istu sinä siihen, -
niin keitän sinulle kupin teetä.
Älä suotta passaa siinä. - Anna minun huolehtia sinusta.
Säikäytit minut.
Säikäytit mutkin, käppänä.
Vapautus - ohjaus: Elvis.
Teemmekö nyt varmasti oikein? - Joo, tehdään me.
... vaan oppi elämään kunnon elämää.
Suuri hetki oli koittanut. Viimeinkin vapaa. Vapaa!
Aluksi vapaus hämmensi Garya. - Kultakäpyä!
Heippa, Kuningas Leopold. - Siinäpä vasta osuva nimi.
Mennään jäätelölle. - No okei.
Jäätelöä.
Kiitos kyydistä, Terry. - Ei mitään. Minä autan sinua koska tahansa.
Tiedän sen.
Taidan soittaa Stevelle. - Niin, joo.
Steve, tästä sinä tykkäät.
Sumatralaista reilun kaupan kahvia.
Millainen jauhatus? - Puolet puolikarkeaa, puolet hienoa.
Aivan erinomaista.
Mentäisiinkö elokuviin? On yksi tosi hyvä...
Suzy soittaa.
No hei. Mitäpä sinne? - Poni sai nyt lähteä.
Mitä? - Vapautin sen ihanalle tilalle.
Kuinka? Se otus maksoi kaksi tonnia. - Käy ottamassa kiinni.
Kuunteles nyt. Sinulla ei ole ketään.
Tiedätkö, miksi yksikään ystävistämme ei ole valinnut sinua?
Olet hankala ja outo. Siltikin -
minä otan sinut takaisin, kun vain itsellesi sopii.
Olet oikea ilkimys.
Voit unohtaa perhekuvan. Tämä oli tässä. En esitä vuoksesi enää mitään.
Oletko kunnossa? Se oli aika rajua. - Minä yritän toimia oikein...
Pitää hyväksyä ajatus, että ehkä näin on paras teille kummallekin.
Näin kerran, kun vallabi yritti nousta nokkasiilin selkään. - Mitä?
Olet upea mies, Steve. Ehkä kaikkeus omituisella tavallaan -
vapauttaa sinut löytämään -
jotain odottamatonta tai jonkun odottamattoman.
Henry. Toin sinulle jotain.
Ei jumaliste. - Gorgonzolaa, taleggiota, vackerinia...
Vacherinia. - Ja St Henryä. - Henria.
Voi juma, että on...
Onpa hyvä tuoksu, aivan upea.
Kiitti.
Söisitkö vähän mun puolesta? - En välitä juustoista. Steve osti niitä -
ja sätti, kun en nauttinut niistä. - Mä en sua hauku. Maista nyt.
Ole kiltti. Kuvaile mulle makua ja koostumusta, kun mä en voi...
Hyvä on.
Gorgonzolaako?
Kuin oksennusta. - Älä ole kakara. Jatka vain.
Taleggion vuoro.
Ihan käypää. Hyvää. - Älä nyt saamari...
Se on pehmeää.
Sun pitää yrittää ajatella aistillisesti. - Tämä on juustoa.
Niin, sun pitää avautua juustolle.
Se sulaa.
Sulje silmät.
Maalaa mulle nyt kuva.
On kuin makaisi kedolla puun alla auringon siivilöityessä kasvoille.
Loistavaa. Jutun juoni löytyi. Nyt vacherinia.
Sitä hädin tuskin maistaa, mutta sitten se...
Hässii suuta, ja syntyy jotain upeaa?
Olipa outoa.
Mikä oli outoa? - Palautit mieleeni sen, -
kun olin 16-vuotiaana elokuvissa ystäväni Lisan kanssa.
Luulin hänen kurottavan karkkeja kohti, mutta hän suutelikin minua.
Niinkö? - Niin, ihan yhtäkkiä. Työnsi kielen suuhuni.
Sitten hän nappasi karkin, emmekä puhuneet asiasta sen jälkeen.
Kiva tarina, aika laillakin.
Juustoa... Mun on ikävä sitä.
Elämä... Mun on ikävä sitä. - Tiedän.
Oikeasti - kiitos.
Mä en taida pärjätä rajojeni kanssa - metafyysisten enkä muidenkaan.
Saatoit olla oikeassa parista asiasta minun suhteeni. - Niinkö, mäkö?
Äiti, Brittany sanoi, että ei.
Siihen, otetaanko nallet perjantaina yökylään Doralle.
Ihanko totta?
Ei se mitään. Eikä sinun nallesi varmaan haluaisikaan Doralle yöksi.
Kiitos. - On musta hyötyäkin.
Hei. Sanoin, etten tule juhliin. - Muistan kyllä. Ei se mitään.
Ei hätää. - Haluaisin kyllä tulla, jos vielä saa.
Puoli kahdeksalta. Ota pullo mukaan. - Pullo. Tottahan toki.
Hei, minä tässä.
Mitä tuo on? - Typpioksiduulia.
Ahaa. Useimmilla on ollut viiniä. - Selvä...
Vapautus - ohjaus: Elvis.
Tämä pieni eläin ei kesyyntynyt vaan oppi elämään kunnon elämää.
Suuri hetki oli koittanut. Viimeinkin vapaa. Vapaa!
Moikka vain, Leopold, onnekas pentele.
Kultakäpy suuntaa metsän siimekseen. Vaikka tämä poni onkin...
Kaikki hiljenivät, joten sanoin: "Ei siipikarjaa sovi noin kohdella."
Oletko kertonut sen nukkejutun jo? - Olen, olen.
Onko nastat bailut?
Suuni on jumiutunut typerään hymyyn. - Joo, hiukkasen pelottava näky.
Onko ilokaasut jo ilmoilla? - Minua katsottiin kuin hullua.
Kaasut kehiin, ei ole hävittävää. - Pitäisi lähteä.
Jos kaasu ei kelpaa, sä saat syyn hilpaista. Mene nyt.
Ala hipsiä siitä.
Mene. Hyvä tyttö.
Seuraava askel oli muuttaa yhteen. Elämä se osaa olla hullua.
Saanko kertoa jotain? - Onko juttusi paheellinen? Ne ovat lemppareitani.
Minulla on kummitus.
Tanssitaanko?
Tule nyt.
Kiva, kun pääsitte tulemaan.
Ei kiitos, tuli syötyä juuri.
... ja vastasin: "Riippuu siitä, mitä häpeä sinusta tarkoittaa."
Tappavan hauskaa. - Henry!
Tämä tuli puskista. - Mikä?
Sä osaat tanssia.
Tule tänne.
Mä voin haistaa mutten vetää nokkaan.
Haluan kokeilla kanssasi jotain, Henry.
Oletko sä varma? - Voimmeko mennä sinne taas?
Miksipä ei?
Tunsin sut. - En tahtonut, että katoat.
Suzy. Minulta murtui hammas.
Mitä että? - Murtui yksi hammas.
Kaaduit siis?
Se on murtunut kahtia.
Joudun kiskomaan loputkin pois. Onpa sotku.
Steve... - Kiitos.
Sinäpä... näytät kauniilta. - Anna olla.
Ei noin vain voi häipyä. Se on epäreilua.
En voinut puhua asiasta tai taistella sinusta, ja nyt et suostu kuvaankaan.
Sano "muikku".
Suomennos: Tarmo Hietamaa www.primetext.tv